IRAK 1991
- Ner! - Ner på knä!
- Stanna där!
Upp med händerna!
Ner!
- Fan, det är en unge där. - Det är inte vårt problem.
Inget av det här är vårt problem.
Hur är det, lille vän?
Mår du bra?
Jag var 27 år första gången jag dog.
Det var vitt överallt.
Det var krig och jag kände mig levande, men jag var död.
- Ålder? - 27.
Här är han. "Starks, Jack."
Född i Vermont. Det står inget om anhöriga.
Flottans sjukhus fixar det.
Herregud, han lever. Han blinkade.
- Fortsätt till de andra. - Nej, titta.
Helvete. Hjärtstopp! Vi behöver en läkare!
Starks hade tur. Lite till höger och vi hade inte fått ut den.
Han lider av minnesförlust och akut förträngning.
- Ni har inga anhöriga i USA... - Sätt honom på nästa plan hem.
VERMONT 12 MÅNADER SENARE
- Det finns hjälp för dig. - Klart det finns.
Klart det finns.
Är allt bra?
Vår bil startar inte.
- Är det din mamma? - Ja.
Vad heter din mamma?
Jean.
Hör du mig?
Kan du vakna?
Du måste försöka hålla dig vaken.
Har din mamma tagit nåt?
- Vad heter du? - Jackie.
Kul att träffas, Jackie. Nu ska du få höra.
Ta den här och linda den om dig och försök hålla din mamma vaken.
Så tittar jag på er bil.
Herregud...
Vad tycker du om all snö?
- Ingenting. - Ingenting?
Vad är det här?
Det är id-brickor. Där står ens namn och födelsedatum.
Varför?
Om jag går vilse och inte minns vem jag är.
Kan jag få dem?
- Ja, ta dem. - Tack.
Når du upp till tändningsnyckeln? Gör ett försök.
Vrid om den hela tiden.
Fortsätt.
Den funkar.
Få väck dina jävla händer...
Få väck dina jävla händer från min dotter!
Få väck dina händer från min dotter!
- Mamma, han lagade bilen. - Jackie, in i bilen!
- Nu! - Han lagade bilen.
In i biljäveln!
Läget? Vart ska du?
Till Kanada. Du kan åka med till gränsen.
- Det vore kanon. - Hoppa in.
Tjena. Kom in bara.
Gud, vad kallt det är.
Du måste ha frusit som fan.
Det är kallare än patten på en häxa som gör armhävningar i snö.
- Kan du köra? - Visst.
Då kan vi turas om.
Har du suttit i fängelse?
Nej, jag har inte suttit i fängelse.
Det är jävligt mycket värre än krig.
- Värre än nåt du varit med om. - Det tvivlar jag på.
Varför stoppar han oss?
För skojs skull.
"Jackie" och "Jean" är det enda-
- ni säkert minns från den dagen?
Ja.
Vet ni att vi inte har nåt efternamn-
- eller adress och inga uppgifter om att de skulle ha funnits-
- era "vänner"?
Jag måste tyvärr höra svaret, Starks.
Ja.
Assistent Harrison sköts med tre skott.
- Han var död när vi kom. - Starks kan ha förträngt det.
Det kan förklara hans historia om flickan och mamman.
Jag har hört om gulfsyndromet...
Hälften av skiten under Kuwaitkriget-
- kan inte sammanfattas i en rubrik.
Det kan inte beskrivas snyggt.
- Det var en till. - Krig är fult.
Min klient tror att han har dött en gång.
Jag minns inte riktigt allt, men...
Det var en till.
Jag tror att det var det som hände.
Om Starks mördade polisen...
Man kan inte bestraffa sinnessjukdom.
Vi i juryn frikänner den åtalade för att han inte var tillräknelig.
Jack Starks, jag dömer dig till vård på en rättspsykiatrisk anstalt-
- där jag hoppas att läkarna och rätt behandling kan hjälpa dig.
Kom nu.
Gå.
Få upp honom.
Ni måste tro mig. Jag hör inte hemma här.
- Jag hör inte hemma här. - Det tror inte jag heller.
Men vi kan inte göra nåt åt det nu.
Släpp ut mig!
- Vad fick han? - 50 milliliter.
- Har han legat där i tre timmar? - Ja.
Ta ut honom då.
Jack, hör du mig?
Blinka om du hör mig, Jack.
- Han svimmade inte. - Ska han in igen?
Nej, ta ut honom.
Ta med honom upp och kolla honom varje timme.
Du är polismördaren, va?
Är det så tydligt?
Tv lugnar en aktiv hjärna.
Jag heter Rudy Mackenzie. Välkommen.
- Jag känner inte för att prata. - Vad tråkigt.
Jag tror inte heller på tomma ord.
Småprat, kallprat - meningslöst.
Men spelet är nåt annat. Det här är vår plan.
Jag är beredd att kasta bollen. Kom igen!
Okej. Varför sitter du här?
Jag försökte mörda min fru.
- Får man inte fängelse för det? - Jag försökte typ 30 gånger.
Jag planerade aldrig att göra det. Det var alltid i stridens hetta.
Hon hotade med att få in mig på dårhus tills hon slutligen...
...lyckades.
- 30 gånger verkar lite galet. - Eller rent ut sagt dumt.
För efter 20 försök tycker man att jag borde ha hittat en bra metod-
- eller en mer effektiv metod.
God morgon. Hur mår ni i dag?
Det är jättesvårt för mig att svara på, dr Lorenson-
- för världen runt mig krymper-
- och de fyra ryttarna kommer, fast inte med blommor-
- så jag kan inte samla tankarna.
Ni då, mr Starks?
- Jag mår bra. - Så ni är okej?
Det får du säga, doktorn. Tror du att det är nåt fel på mig?
Du är lite för mager.
Jag bränner det kanske när jag drömmer.
Är kallpratet avklarat?
Det är okej.
Mr Starks, kul att se att ni samarbetar nu.
Vi är här för att hjälpa dig, Jack. Vi gör det som är bäst för dig.
Håll honom när jag ger sprutan!
- Ingen jävla spruta. - Nej.
Det behövs inte. Få upp honom.
Ta tvångströjan.
Din hjärna saknar bara samvete.
Hur länge ska han ligga där?
Spänn fast honom.
Nej!
Hopkins, ditt as.
Släpp ut mig.
Släpp ut mig!
- Är du okej? - Jag mår fint.
- Förlåt att jag stör... - Gör inte det då.
- Starks då? - Vad är det med Starks?
Bör vi...
Bör vi göra allt för att hjälpa honom?
- Ja. - Bör vi låsa in honom?
Medicinen jag ger honom ska justera-
- och kanske ta bort hans våldstendenser.
Skala av några lager hat.
I apparaten kan det göras säkert.
Platser där jag inte kan övervaka oväntade biverkningar är inte säkra.
Hur kan du övervaka honom där?
Jag ser hans tid i apparaten som en del av behandlingen.
Man kan inte ha sönder nåt trasigt.
Jag hör inte hemma här.
Jag kan inte andas här inne.
Jag kan inte andas här inne!
Det är faktiskt julafton.
- Du får aldrig en taxi här. - Tack.
Ska du nånstans?
- Jag vet inte. - Jag frågar en gång till.
Se dig omkring och betänk dina möjligheter.
Ska du nånstans?
- Ja, det ska jag. - Vad bra. Hoppa in.
Jaha... vart kan jag köra dig?
Jag vet inte.
- Vad menar du med det? - Jag vet inte.
Det måste finnas ett annat härbärge jag kan ringa till.
Tack. God jul på dig själv.
Toppen. Det var vår sista möjlighet.
- Vad ska jag göra med dig? - Ingenting.
- Tack för att du körde mig hit. - Vart ska du?
Du kommer att frysa utan rock.
- Jag klarar mig. - Nej, det gör du inte.
Du fryser ihjäl och då måste jag känna mig skyldig.
Och jag behöver inte mer skuldkänslor.
- Vill du ha en sup? - Nej, jag klarar mig.
Fan!
Är du okej?
Ja, jag mår fint.
Vet du vad?
Det är julafton och...
...jag har en soffa.
Du kan sova i den. Jag ska ta ett bad.
Ta nåt att äta om du är hungrig.
Här finns inget att stjäla så sno inget.
Det hade jag inte gjort.
- Jag heter Jack. - Nej, inga namn.
Jag vill inte känna dig.
Jag vill kanske hjälpa dig i natt, men jag vill inte lära känna dig.
Vad är det här?
Det var allt jag kunde göra av det som fanns i kylen.
Tack.
- Vill du ha en sup? - Javisst.
Det var gott efter omständigheterna.
Din kyl innehåller många spännande saker.
Inte så mycket mat, men... Det ligger en sten i frysen.
- Vad då för sten? - En sten som det stod "Petal" på.
Då har du snokat.
Det var mammas larviga smeknamn på mig.
Är du servitris? Jag menar...
Jag vet inte vad jag menar.
Jag hatar julen.
Vakna.
Jackie?
Vilka är de här? Vilka är de två på bilden?
- Det är min mamma och jag. - Vad då, din mamma och du?
Nej, vänta nu.
- Var är din mamma? - Hon är död.
- Vad då, död? - Hon är död, borta.
Hon somnade med en cigarett och brann inne för många år sen!
Jag beklagar.
Vad är det för datum i dag?
Jag vet att det låter helt sjukt, men vad är det för år?
- 2007. - Va?
Vem fan är du?
Jag är Jack Starks.
Ut ur mitt hus. Har du snokat överallt?
Du hade ingen rätt att rota i mina grejer!
Se på mig. Jag vet att du inte förstår det.
Jag förstår det inte heller.
Ut nu, annars ringer jag polisen.
Nej.
Jag ska inte skada dig. Prata bara med mig.
Din mamma låg avsvimmad vid vägen när vi träffades.
Hon var astoppad. Hon hette Jean.
Sluta!
Jag gav flickan mina id-brickor.
Nej, du gjorde det inte.
Jack Starks gjorde det. Och Jack Starks är död.
Han är död.
Hans lik hittades nyårsdagen 1993 på Alpine Grove.
Han är död.
- Det kan inte vara sant. - Det är det.
Jag skiter i vem eller var du tror att du är.
Du är inte Jack Starks. Så vem du än är-
- så gjorde jag dig en stor tjänst som du nu har fått mig att ångra.
Så snälla, kan du bara gå nu?
Minns du mig inte?
Se på mig! Jag ska gå.
Men se på mig. Jag ljuger inte.
Jag träffade dig och din mamma-
- och det fanns ingen på flera mil.
Det hade jag inte kunnat läsa på id-brickor som du har här.
Lägg dem ifrån dig och gå härifrån.
Minns du mig inte?
Vet du inte? Jag...
Ut nu!
Jag... Okej?
Snälla, gå nu.
Jackie.
Herregud!
- Hur kan ni lämna honom hela natten? - Du sa inte åt mig att ta ut honom.
Jag litade på ditt sunda förnuft. Öppna luckan.
Är han död?
Nej. Få upp honom direkt. Han är uttorkad.
Han ska ha dropp när jag kommer.
Jag försökte säga...
Du skulle ta ut honom. Du är läkare.
Jag borde inte behöva förklara allt för dig.
Jack?
Tom!
Kan jag få prata med dig lite?
- Vad har du gjort med Jack Starks? - Vad menar du?
- Han är medvetslös. - Han fick Loxidol och Ativan.
Loxidol? Han behövde inte neuroleptika.
Vet du det efter en snabb titt?
Han behöver inte psykosdämpande.
Efter att han flög på mig behövde han lugnande.
- Blev han inte provocerad? - Vill du beskylla mig för det?
Jag beskyller dig inte. Han har blåmärken.
Det får de ibland när de spänns fast.
Han slutar inte som Ted Casey.
Han är inget försöksdjur och du kan inte programmera om dem.
- Vad du än ger dem. - Du ger aldrig upp, va?
Att du svek Ted Casey betyder inte att vi andra gjorde det.
Nu får du ursäkta mig. Det är jul.
Förlåt att jag är sen.
- Hej, Babak. - Fin vinkning.
Hej, Jamille.
Bra. Det var en lastbil. Tryck på bollen nu.
Jättebra. Vill du hålla i den?
Det var fint. Du är stark.
Du måste anstränga dig lite till.
Vi löser det.
Kan jag få vatten?
- Kan jag få vatten? - Där har du.
- Vad fan ger ni mig för droger? - Bara sånt som håller dig lugn.
Sa du nåt?
Medicinen håller dig lugn. Har du sovit gott?
- Jag sov väl inte? - Du har sovit i nästan ett dygn.
Det är den 26 december, Jack. Hur mår du?
- Den 26 december? - Ja.
- 1992? - Ja.
Det där är solen och du är på jorden.
Och jag vet att du vet bättre, Jack.
Vem fan är du? Min mamma är död.
2007. Jack Starks är död.
Ut nu!
- Ni lämnade mig där inne. - Var?
Ni lämnade mig i facket och...
Ni tog på mig tvångströja.
Vi var tvungna att spänna fast dig.
- Det var inget jävla spännbälte. - Det är precis vad det är.
Lugn.
Tro inte att jag inte vet vad som är verkligt.
Du har vanföreställningar.
Jag vet vad som är verkligt.
Ni spände fast mig och la mig i ett jävla fack.
Det var ingen dröm.
Jag vet inte vad du gör, men...
Jag har aldrig sett nån spjärna emot lika mycket som du.
Jag hade en patient för några år sen. Han hette Ted Casey.
Ted våldtog en sjuårig flicka.
Hans advokater bad mig kolla honom, för när han var klar-
- klättrade han upp i ett träd där han hade mördat henne-
- och ylade som en hund. Ted hamnade inte i fängelse-
- för alla, däribland jag, trodde att han var sjuk. Så han kom hit.
En dag kom en liten flicka för att hälsa på en släkting-
- och jag såg Ted kasta förstulna blickar mot henne.
Blickar av typen som absolut ingen annan får se.
Jag frågade Ted om han kom ihåg-
- vad flickan som han mördade hade haft på sig.
"Ja", sa han. "Jag minns det."
"Jag minns det mycket väl."
Det var faktiskt hans sista ord.
Vad har du gjort i ansiktet?
Jag slarvade. Det händer inte igen.
Jag ska be en bön för dig, Jack.
Gud kanske tar över när medicinen slutar verka.
Vet du var du kan hitta honom?
Jack! Vad gör du, Jack?
Vad ska du göra?
Jag tänkte be dig följa med in.
Om jag inte vill då?
- Då frågar jag nog varför. - För att jag inte är galen.
Du har vanföreställningar. Det betyder inte att du är galen.
Du är bara förvirrad.
Du är här för att de trodde att...
Jag mördade inte polisen, men jag minns ingenting.
Din hjärnas förmåga att skilja på fantasier och det som har hänt dig...
Det är det som har hänt som är sjukt! Inte min hjärna!
Jack?
Jag vill fråga en sak om jag får.
När började folk här be om lov?
- Cigg? - Var det det du ville fråga?
Nej.
Jag ville fråga dig hur dr Beckers behandling av dig går.
Bra.
Du säger väl till om det inte är så.
Varför det? Vad skulle du göra då?
Jag skulle försöka stoppa det.
Jag vet inte om jag vill stoppa dem.
Så det hjälper?
De får mig att känna mig som en annan människa.
Följer du med?
Vi fryser häcken av oss här ute.
Du kan råka illa ut om du försöker rymma.
Vad vet du om skiten de gör med oss i källaren?
- Vad då för skit? - Du vet vad jag menar.
Nej, det gör jag inte.
Jo, det gör du. Tvångströjan.
- Vilken tvångströja? - Fackhelvetet. Du vet vad jag menar.
Jag vet att de för ner en dit.
Jag vet att de lägger in en.
Resten av det är en resa.
Som en häftig semester.
- Jag fick veta att jag ska dö. - Att erkänna döden är bra.
Nej, jag ska dö om fyra dar.
Det var det jag fick veta. De hittar mitt lik om fyra dar.
Vad sitter ni två och babblar om?
Vi pratar om vår förmåga att resa framåt i tiden.
Att komma till framtiden.
Det är väl det vi pratar om?
Ja, just det.
Om du vill få veta nåt när du ligger där, var lugn.
Ju mindre rädd du är, desto mindre flippar du ut.
Jag vet, men skit från förr väller fram.
Det är gammal skit.
Fokusera på det du vill veta nu.
- Jag måste dit igen. - Det kan bli svårt.
- Varför? - Lorenson slog klorna i det.
När hon började ana oråd om mig-
- slutade de lägga in mig där.
Fruntimmer!
Vad ska jag göra då?
Du kan reta Becker.
Du kan så klart dö på kuppen, men du ska ju ändå snart dö, så...
Var snäll och fortsätt, mr Mackenzie.
Jag har kontaktats av den federala handelsbyrån.
Vad ville de er, mr Mackenzie?
Det låter helt sjukt-
- men de bad mig...
...att bli ordförande i de organiserades organisation.
De organiserades organisation?
- Ja. Hört talas om dem? - Nej, det har jag inte.
Det är för att det inte finns nån sån organisation, din idiot!
Det är lögn och förbannad dikt!
Det är en solklar lögn!
De bad mig bli deras ordförande!
Om ni hade hört talas om dem hade de inte varit hemliga, va?
Vad tycker ni andra?
- Jag vet att de finns. - Hur vet du det?
När jag var vid Persiska viken värvade organisationen organiserade.
- Är det sant, mr Starks? - Det är sant.
Annars hjälper det inte mr Mackenzie.
Det är sant. Dagsens sanning och hemligt.
Jag visste det!
De små jävlarna finns överallt.
De värvar bara de bästa.
- Lugn, mr Starks. - Håll er lugn...
De beordrar oss alltid.
Var lugn, var lugn.
De beordrar mig att vara lugn.
Hur fan kan vi vara lugna här?
Vakna, hör ni! Order kommer uppifrån.
Låt dem inte hunsa dig. Länge leve organisationen!
Länge leve de organiserades organisation!
- Sitt, mr Starks. - Nej, ni måste lyssna.
- Ni lyssnar inte! - Sitt, mr McKenzie!
Starks, du är envis som synden.
Men det kan vi råda bot på.
Ju mindre rädd du är, desto mindre flippar du ut.
Var lugn.
Rättspsykiatrisk anstalt.
Kom ut ur bilen med händerna högt.
- Vad är problemet? - Ni kör för sakta.
Kom ut med händerna högt.
Får jag öppna dörren?
Soldaten? Är du vaken?
Nej, jag tänkte väl det.
Det är lugnt.
Blunda...
Jack, ta bollen!
Kan du vänta lite?
Det var fräckt av dig att komma hit.
Har du eld?
Okej, då kör jag...
Jack Starks dog av en skallskada den 1 januari 1993.
Hur dör jag?
Det stod det inte.
Betyder det att du tror mig?
Jag vet inte vad jag tror.
- Vad mer fick du veta? - En massa grejer.
Det var en läkare. Becker.
Han använde en beteendemodifierande metod som förbjöds på 70-talet.
Och det var en dr Lorenson.
Och ett barn hon behandlade. Babak.
- Det vet jag inget om. - Det var en jätteskandal.
Becker skapade "en livmoderliknande miljö" för sina patienter.
En jävla livmoder.
Det var ingen jävla livmoder.
Jag måste få veta hur jag dör.
Alpine Grove finns fortfarande.
Vi kan sticka dit och se om det finns nån som vet vad som verkligen hände.
Bra.
Tack för att du gör det här.
Jag måste vara den som är galen, va?
Jag kan inte säga mer om er farbrors död.
Han obducerades på sjukhuset.
- "Skallskada" säger mig inget. - Det är allt det står.
Dr Becker och dr Lorenson då?
Dr Lorenson är kvar här.
Hon jobbade här när er farbror var här och kanske kan hjälpa er.
Becker och Hopkins då?
Dr Hopkins är död.
Jag känner ingen dr Becker.
Kan ni kolla om ni har nån adress till dr Becker?
Finns det nåt skäl till era frågor?
Han är den enda släkting jag minns.
Varför ler han hela tiden?
Hej. Beth Lorenson.
- Tjena. - Kul att träffas.
- Beth Lorenson. - Jackie Price.
Sätt er.
Förlåt. Du ser ut precis som han.
Kände du honom bra?
Han är den patient jag minns bäst.
Varför?
Han ändrade min syn på mycket.
- Han hjälpte mig med en patient. - Vem?
- Jag jobbade med en liten pojke. - Babak Yazdi?
- Ja. - Vem var han?
En väninnas son. Hur vet du det?
Vi läste om honom när vi sökte upplysningar om hans farbror.
Hur hjälpte han dig?
Det är invecklat, men han lärde mig hur jag skulle få kontakt med pojken.
Hur?
Det är invecklat.
Och det är många år sen.
Jag får fråga en sak... Vet du hur min farbror dog?
Ja, jag tror att det var av en skallskada.
Ja, men hur fick han den?
Det vet jag inte.
Vet du inte det?
Tror du att dr Becker vet mer?
Ja, dr Becker vet mer.
- Jag tror henne inte. - Inte jag heller.
Vi ska kolla en grej till.
Jack, vad är det här?
Det här rummet var det.
De brukade hänga den där.
Jag ligger i det här facket nu.
Det här var kanske dumt.
- Ni får inte vara här. - Vi skulle precis gå.
- Känner jag dig? - Jag vet inte. Gör du det?
Du känner nog min farbror. Jack Starks.
Jäklar, just det.
Du är på pricken lik honom. Du kunde ha varit hans spöke.
- Minns du honom? - Ja då.
Han var jättetrevlig.
- Vet du hur han dog? - Nej.
Jag minns bara att de hittade hans lik.
Är det allt du minns, Damon?
Hur vet du vad jag heter?
Jag vet allt om dig, Damon.
- Jag vet att du är ett as! - Jag gillar inte det här.
- Var det du? - Vad menar du?
- Han blev slagen i huvudet. Av dig? - Jag rörde honom inte.
Vad händer här?
Ni får inte vara här.
Damon, du ska ha din medicin. Vi går upp.
Jag försöker spåra upp Becker.
Hur lång tid har vi på oss?
Jag vet inte.
Jag tror inte vi har så gott om tid.
Pallra dig hem till mig i morgon.
Om du inte kommer tar jag det personligt.
Gör du?
Vill du ha en sup?
Jag börjar få ont om tid.
Jag bryr mig inte. Du måste komma tillbaka.
Jag bad dig inte komma, men nu...
Du måste komma tillbaka.
Jag kan inte kontrollera det.
Skaffa kontroll.
Kom tillbaka till mig, Jack.
Jag kan inte hjälpa dig om jag inte får.
Den är min enda chans.
- Vilken? - Du förstår inte.
Försök hjälpa mig förstå.
Jag har sett en annan tid än denna.
Jag ser den bara i facket.
Vilken tid är det?
2007.
- Vilket år tror du att det är nu? - Jag vet att det är 1992.
Hur ser världen ut 2007?
- Det ser inte så annorlunda ut. - Ser framtiden inte annorlunda ut?
Nej, inte för såna som jag.
Tror du att du reser i tiden?
Alla här är inte galna.
Som vem? Mackenzie kanske?
Sa han att han försökte mörda sin fru?
Han låste in sig hemma i två månader-
- och svälte nästan ihjäl för att hans fru hade lämnat honom för en annan.
Jag hinner inte, jag måste ut.
Allt är aspekter av dina vanföreställningar.
Jaså?
Babak då? Är han också en aspekt?
- Hur känner du till honom? - Du berättade för mig.
Jag såg dig.
Du trodde att jag visste nåt om honom, så du berättade.
- Hur känner du till honom, Jack? - För att du berättade för mig.
Nånstans i dig måste du tro att det jag säger är sant.
Du måste.
Jag vet inte hur du hörde om Babak.
Men tankarna är en del av dina vanföreställningar.
Nej.
Jag tog med cigg till dig.
Lorenson sa att din fru-
- lämnade dig för en annan och därför blev du tokig.
Vad är det för jävla tack?
Jag ville inte se det.
Jag är här för att de säger att jag har en nervsjukdom.
Och då vill jag fråga:
Vem hade inte blivit nervös om de betraktade sitt liv?
Vems liv är så bra?
Jamile, har du berättat för nån om mitt arbete med Babak?
- Nej. - Har nån frågat om honom?
Nej. Då hade jag sagt det.
Hejsan.
Hur är det i dag?
Är du beredd att jobba?
Jackie.
- Det här skrämmer skiten ur mig. - Jag vet.
Herregud. Vill du ha den här?
Jag vill ha det här.
Jag borde sätta på värmen.
Jag fick veta lite om pojken. Babak.
Lorenson använde milda elchocker-
- som stoppade hans epilepsi.
Hon visste inget om hans epilepsi. Det måste du berätta för henne.
Beckers hus ligger här. Jag märkte ut det på kartan.
- Här är det. - Är du säker?
Ja, jag ringde hit i går och kollade.
Då går vi.
Hejsan. Söker ni dr Becker?
Där är han.
Hur funkar det där? Minns inte Gud?
Är det så?
- Kan jag hjälpa dig? - Vet inte, kan du det?
- Känner jag dig? - Det tror jag att du gör.
- Är du hans son? - Nej, jag är inte hans son.
Vad är det, doktorn? Du ser ut som om du har sett ett spöke.
Hur kan det vara möjligt? Han dog för många år sen på sjukhuset.
Du mördade honom, va?
Nej. Behandlingen fick honom kanske att ta livet av sig...
Jag tog inte livet av mig. Jag dog av ett slag i skallen.
Hur gick det till?
Allt jag minns av sista gången som vi la in honom där...
Han... du kom ut och gav mig deras namn.
- Vilkas namn? - Människor jag försökte hjälpa.
Vilka var de?
Nathan Piechowski.
Jackson MacGregor.
Ted Casey.
Jag bad inte om att få nån av er.
- Ni var brottslingar. - Patienter.
- Vi var patienter. - Ja, men också brottslingar...
Kom jag ut från den där och gav dig deras namn?
Vem hade berättat för mig om dem?
Det var du.
Jag ligger i facket just nu.
Jag förstår inte.
Du hemsöker dig själv, gubbe.
Jag tog dig inte till Alpine Grove.
Du pumpade mig full med droger-
- och la mig i ett bårhusfack.
Bara för att hjälpa dig.
Och det rättfärdigar det?
Vi är alla döda, Jack.
Vad är det?
Jag måste sätta mig.
Jack, vad är det?
Han tar ut mig ur facket.
- Han sa att det var sista gången. - Vad då?
Han sa att det var sista gången.
Var var det? När du var liten och vi träffades.
- Var var det? - Waldemere Way 2140.
- Jack, håll dig vaken. - Han sa att det var sista gången.
Jack?
Jag såg dig.
Jag vet vad du gjorde med dina patienter.
Om flera år såg jag dig.
Du berättade för mig om Piechowski och Jackson MacGregor.
Och Ted Casey. Du berättade om dem.
Alla de stannar hos dig. Alla vi.
Alla vi stannar hos dig.
Vi hemsöker dig.
Alla vi.
Vi hemsöker dig.
Kan jag få ett papper?
Papper och penna. Jag måste skriva nåt.
Din patient Babak har epilepsi.
- Därför kan han inte prata. - Vem har sagt det?
Jag säger bara det du redan vet. Du har bara inte kommit på det.
Han är inte efterbliven, han krampar.
Elektro... konvulsiv terapi.
Du använde det på honom. Det var så du nollställde honom.
Ingen hade använt ECT på ett barn.
Jag vet inte om han har epilepsi, men det kan sluta med status.
Ett bestående epileptiskt tillstånd.
Nej. Babak är min väninnas son. Jag hade aldrig tagit den risken.
Det gör du.
Kan du ta den i den änden?
Jag har gett honom lugnande.
Jag gör det bara en gång.
Effekten är mycket, mycket låg. Stannar du här inne?
Bra. Du kan trycka lite på honom.
Bra.
Nu trycker jag på den här knappen. Jag skruvar ner effekten lite till.
Det kan inte bli lägre.
Då kör vi.
Vi är klara. Det var allt.
Han är oskadd.
Babak?
Hur mår du?
Kan du säga hej, Babak?
Hej, Babak.
Du är okej.
Vad vill du att jag ska göra?
Jag måste ge det här till nån.
Jag kan inte på en sluten avdelning.
Du måste.
- Hur lång tid behöver du? - Bara ett par timmar.
Jag dör i kväll.
Det är bestämt.
- Ska jag följa med in? - Nej, jag klarar mig.
- Jag minns dig. - Och jag minns dig.
Kom in. Det är kallt ute.
Hur har du haft det, Jackie?
Okej.
Hur är det med din mamma?
Okej.
Får jag prata med henne?
Mamma!
- Hej, Jean. - Hej.
- Känner jag dig? - Det var han som lagade bilen.
Han som du skrek åt.
- Är det nåt du behöver? - Det är nåt du behöver.
Jackie, gå ut och lek i snön.
- Varför? - Gör det bara!
Jag vet inte hur jag ska få det att inte låta så vansinnigt.
Du kommer inte att förstå det nu.
Allt jag vill berätta för dig står i det här brevet.
Och det är jätteviktigt att du tror på det, för att...
Det vore så tråkigt om du inte gjorde det.
Okej, jag ska läsa det.
- Var det allt? - Ja, det var allt.
Petal... Det är fint.
Sluta inte kalla henne det.
Jag tror att hon gillar det.
Vänta!
Var snäll nu, Jackie.
Hej då.
Jack?
Är du okej? Håll dig vaken.
- Lägg mig i tvångströjan. - Vad menar du?
Du måste lägga mig i tvångströjan. Det är enda sättet. Jag måste in dit.
Jack? Kom nu.
Du måste hjälpa mig få in dig.
Är du klar?
- Kan du stå? - Ja.
- Justin! - Tvångströjan.
- Vad hände? - Han halkade.
Få upp honom. Akta huvudet.
Vad snackar du om?
Vi skulle lägga honom i tvångströjan.
- Det kan vi inte göra. - Gör som du gjorde med Becker.
Jag var 27 år första gången jag dog.
Det var vitt överallt.
Det var krig. Jag kände mig levande, men jag var död.
Jag tror att vi upplever saker för att kunna säga att de hände.
Att de hände en själv.
Ibland lyckas vi besegra oddsen.
Jag är inte galen även om de trodde att jag var det.
Jag lever i samma värld som alla andra, jag såg bara mer av den.
Det har säkert du också gjort.
De hittar mitt lik i morgon.
Kolla det om du inte tror mig.
Jag har sett livet efter min död.
Jag berättar det bara för att ge dig och din dotter ett bättre liv.
Jean, du somnar en dag när du röker en cigarett-
- och blir innebränd.
Din dotter kommer att växa upp till samma usla liv som du lever nu.
Och hon saknar dig jättemycket.
Ibland kan livet bara börja med vetskapen om döden.
Att allt kan ta slut även när man minst av allt vill det.
Det viktigaste är att man tror-
- att så länge man lever så är det aldrig för sent.
Jag lovar, hur illa det än ser ut-
- så ser det bättre ut när man är vaken än när man sover.
Och när man dör vill man bara en sak:
Man vill komma tillbaka.
- Är du okej? - Jag mår fint.
- Du har ett otäckt sår där. - Ja, ja...
Jag halkade, men jag lever.
Jag ska till sjukhuset. Ska du åka med?
Ja, gärna.
Hoppa in.
Tack.
Ursäkta. Vänta lite.
Vad roligt. Ha så kul.
Mamma, jag kan inte prata nu. Jag är på väg till jobbet.
Jag ringer sen.
Gott nytt år.
- Förlåt. - Ingen fara.
Det är lugnt.
Hur mår du?
Bättre nu.
Hur lång tid har vi på oss?
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service
Ansvarig utgivare: Mats Davidsson